VINGAR OVAN MOLNEN
Vi vill tacka USA: S flotta...
...för deras hjälp och samarbete under arbetet med filmen.
Filmen är en hyllning till de första luftburna kirurgerna...
...i våra beväpnade styrkor, och deras heroiska insatser för att lösa...
...de oerhört svåra problemen med flygmedicin.
Till de "Flygande Kirurgerna," alltså... - vars jobb det är...
...att hålla våra stridspiloter kvar i luften.
MED STILLAHAVSFLOTTAN... I VATTNEN RUNT HAWAll
Dagens genomgång blir den sista operationen i träningsperiod två.
Instruktioner för period tre utdelas i morgon.
Studera dem. Planera. Var redo för flygkvarteren.
- Första divisionen är stridsklar. - Andra divisionen är stridsklar.
Ni grabbar är så effektiva att det skrämmer mig. Kom, de väntar.
- Mot vilken kurs styrde du? - Kurs 273 i 15 minuter.
- Ungefär som jag. - Härifrån kan vi cirkulera...
Sitt ner. Jag ser inte tavlan.
Lystring, bombpiloter.
Rendezvous över hangarfartyget på 2000 fot.
Officerarna är på fältet i land. Flyg förbi i massformation.
Attackera sedan i dykbombning. Och glöm inte att ta med markbenen.
Honolulu, här kommer vi!
Okej, slappna av och var beredda, era markälskare.
- Tar ni hand om min utrustning, Tom? - Vi tar den i land.
- Tack. - Ingen orsak. Skönt att slippa er.
- Har ni en cigarett? - Ja.
- Vad är det här? Guld? - Visst. Vi har en kompis i Fort Knox.
- Ni köpte inte de där på flottans lön. - De låg under en sten.
Ni borde matcha med brillor, eller en promenadkäpp.
De här gör verkligen intryck.
Det enda jag har som skulle välkomnas i en pantbank.
De skickade dem på grund av Joe...
...och guvernörshustrun i Cleveland. - Det stämmer nog.
När pojkarna kör National Air Races, gör vi bättre konster.
Joe får det tufft om svarta katter skulle få vingar.
National Air Races, skrapar nosen i marken fem ggr om dan.
Det var värt 18 karat.
Ja, men jag gjorde det bästa kapet i Cleveland.
- En och sextio, blå ögon. - Dags igen.
- Vänta tills han tvättat 1000 blöjor. - Och hjälpt junior rapa.
Han skulle ha valt cigarettetuiet.
Swede, hur blev ni så blind? Piloter borde inte gifa sig.
Hazel är vidsynt. Jag får ledigt en gång i veckan efter bröllopet.
Tja, bättre än att sitta i finkan.
Ni skulle ha flyttat till San Diego med oss, inte hit, efter smekmånaden.
Ja, det är fel att skilja på de tre toppflygarna.
Gjorde många loopar ihop här och där.
Jösses, det kommer ni att sakna. Vi också.
Jag får ta hand om min brud. Ni får spela kort med kadetter.
Jag leker tafatt.
Piloter, bemanna era plan. Piloter, bemanna era plan.
Redo att starta motorerna.
Se upp för propellrarna.
Hon är söt som socker, kommendören.
Doktorn, våra jobb är lite morbida.
Här sitter vi dag efter dag, som gamar vid en järnväg.
Ja, ni har väl rätt, Lucky.
På sätt och vis symboliserar vi flygandets oberäknelighet.
- Undra på att de inte gillar oss. - Det är inte det. Det är frugan.
Hon säger att jag måste sluta stinka av jodoform.
Har ni fått klagomål om det?
Om! I åtta år. Harvard, Hopkins, Cambridge.
Flickorna kallade mig "jodoformgrabben."
- Fast oftast bara "Stinky." - Men ni blev av med det?
Nej. De vande sig.
Tog död på många romanser, Lucky.
Jag borde ha fortsatt vara singel som ni, kapten.
Särskilt om jag vetat att jag skulle till Honololu.
Så brudgummen säger!
Tre veckor, och äktenskapet står mig upp hit.
Jaså?
Tre till, så står det hit upp!
Visst är det nåt speciellt med planen?
Nästan lika bra som armén.
Kolla formationen.
Bombplan sex, redo att svänga av.
SJUKVÅRDSDEPARTEMENTET U.S. A: S FLOTTA
- Det är Swede. - Blackout igen.
- Har ni en cigarett? - Visst.
Jag kan inte röra mig. Jag har ingen känsel.
Hur kom jag...?
Här.
Gott.
Vad hände, kompis? Missbedömde ni höjden?
Det var en dykning.
Jag kunde inte räta upp mig.
Svimmade.
Varför gör ni läkare ingenting åt det?
Ja, varför inte. Här.
Här är trycket mot ryggraden.
Det kan bara lättas om vi opererar omedelbart.
Han är ganska svag av chock och blodförlust.
Vi kanske måste vänta tills hans krafter återvänder.
Vänta? Det är ert ansvar, men blir det bättre av att vänta?
Han återfår aldrig medvetandet om vi inte går in nu. Jag är tyvärr säker.
- Vem sköter om Larson? - Kommendör Martin, kapten Lee.
- Ni såg honom. Lever han? - Ja, det gjorde han, sir.
Jag är Larsons kommendör. Hur mår han?
Hjärnskakning, möjligen skallfraktur.
Och röntgenplåtarna visar en rubbad kota som trycker mot ryggraden.
Frågan är om vi opererar nu eller senare.
Jag vill inte vara envis, men vi spiller värdefull tid.
- Vad ska ni göra för honom? - Har han släkt i Honolulu?
- Nej. - Vi är hans vänner.
Vi har inte tid med det.
Allison publicerade just en översikt av 300 fall med ryggradsskador.
Alla som tillfrisknade opererades omedelbart.
Varje minut minskade chansen.
- Vad mer kan jag säga? - Ni har kanske rätt. Kom.
Svamp. Svamp.
Skalpell.
Retraktor.
Andningen har upphört. Pulsen är mycket svag.
- Jobbigt, eller hur? - Ja.
Med så stora skador fanns det ingen chans.
Nej. Ingen alls.
Jag är ledsen, men er vän dog just på operationsbordet.
Olycksfall är alltid osäkra.
Man kan aldrig vara säker på omfattningen av invärtes skador.
Jag är ledsen.
Nyss var ni så säker.
Kanske hade det varit bättre att vänta, som kommendören sa.
Nej, det hade inte gjort någon skillnad.
Hans ryggrad var nästan helt avsliten.
Han sa att han tappade medvetandet i dykningen.
Vi tror det hände där inne.
Vi gjorde vårt bästa för er vän.
Jag vet hur det känns, men er kritik är medicinskt felaktig.
Är ni själv medicinskt korrekt?
Officerskandidater Kvarter
Flottans Flygbas Pearl Harbor
Jag skickade Hazel ett telegram och ett brev.
Hon får det svårt ett tag.
Borde vi hälsa på henne?
Nej, det skulle bara uppröra henne.
- Linda! - Doug.
Pal! Vad gör du här i Honolulu?
Så trevligt att se dig.
- Trevligt att se dig. - Du ser underbar ut.
- Tack. - Du...
Kom hit bort. Jag vill tala med dig.
Jag har ju sagt åt dig att inte förfölja mig.
Det gör jag väl inte!
Jag är här med vänner, och tog en promenad.
Jag hoppades förstås att träffa på...
Okej. Jag förföljer dig.
Men på ett raffinerat sätt.
Älskling, du är för trevlig för att slösa bort tid på mig.
- Är jag? - Absolut.
Som jag har sagt, för mig är kvinnor som elefanter.
Jag gillar att se på dem, men jag vill inte ha en. Kom.
- Peter, ett bord för två. - Där borta.
Får vi två av de där hemska gröna sakerna.
Det dödar eller botar oss.
Du är ett uselt, kallhjärtat kräk, Douglas.
På något sätt är du väldigt underhållande.
Vad då? Åh, tack.
Hur står det till med gamle Jack hemma i Washington?
Han heter Charlie, och bor i Baltimore.
Gamle Charlie, det var ju det jag sa. Hur mår han? Toppenkille.
Jag var alltid så svartsjuk på honom.
Ska jag ringa honom och säga att jag har påssjuka och stannar ett tag?
Visst. Gör du det.
Hörde du vad jag sa? Jag kan stanna en vecka till.
Vad då? Åh, en vecka till. Älskling, det vore toppen.
Hoppas det går bra. Ursäkta mig ett ögonblick.
Jag måste tala med killarna.
Varför är jag så korkad att jag hänger efter dig?
Älskling, du är inte korkad. Strax tillbaka.
Vill ni ha en drink, grabbar?
Nej tack.
Jag... Åh, tack, jag dricker den här.
Jag ville bara säga att jag är ledsen för i morse.
Vi är alla lite överspända.
Ja.
Blackouter i dykbombning är verkligen medicinskt intressanta.
Jag läste en rapport.
De tyska Stukapiloterna har tydligen stora problem.
Kan man göra upprätningen enklare?
Visst. Dyk långsammare och bara häng uppe i luften.
Som måltavla åt luftvärnskanonerna.
Ja, nog är det tufft.
Men med grundlig forskning kan vi nog lösa problemen.
Det är enkelt. De nya tyska bombplanen kommer in på ca 38000 fot.
RAF behöver bara överstiga det med ett par tusen för att attackera.
Men när man är så högt upp är man medvetslös.
Det är ju ett annat intressant problem.
Dr Collins har just forskat i höjdsjuka. Hur slår den mot er?
Tre män på sjukan, och en begravning.
Vi vet inte om den siste var höjdsjuka...
...blackout eller bara smart kirurgi.
Det måste vara rätt obehagligt på 30000 fot, va?
Inte alls, det är toppen.
Frysa, bli knäpp av syrebrist, krascha, bryta nacken.
Du borde pröva det.
Tack. Jag tänkte bara att vi kunde lära oss något av varandra.
Jag har lärt mig nåt av er.
Om ni pillertrillare flög, kunde ni kanske hjälpa till.
- Jag håller med. - Hur många turer har ni gjort?
Jag? Inga. Jag är ingen flygläkare, bara rutindoktor.
Håll då amatörsnacket för er själv...
...tills ni får fötterna av marken.
Piloter som Swede dör för att ni "experter" inte hjälper dem.
- Ni flyger inte ens, och ändå får ni... - Vänta lite nu, jag är på er sida.
Jag håller med om att vetenskapen vet för lite om det här.
Hjälp flygkirurgerna, då. De behöver kanske bara ett geni som ni.
Det vore väl lustigt om det var så?
Mer än lustigt. Det vore att förstklassigt mirakel.
Ge mig notan.
Minns du mig? Linda, flickan du träffade där ute.
Ledsen att jag var borta så länge.
Det var inte meningen. Det var ett viktigt samtal.
Jag trodde väl det. Så jag antar att samtalet med mig inte var viktigt.
- Var inte sur. - Jag är inte sur.
Jag uppskattar allt sött. Det är min största tillgång.
- Jag vet. - Vi får ha en träff, om du kan minnas.
- Visst. - Och jag jag stannar inte längre.
God natt.
För mycket blodsocker.
AMERIKANSKA FLOTTANS FLYGBAS SAN DIEGO, KALIFORNIEN
Torpedskvadron 6 från tornet. Nordvästlig vind. Lyft när ni är redo.
TRÄNINGSSKVADRON 2
För 30 år sen hade flottan ett flygplan och två piloter.
För bara 20 år sen gjorde en av oss den första atlantflygningen.
Under de korta åren byggdes flygvapnet av män från den här flygskolan.
Och nu när ni är här för att lära er flyga och strida...
...är ni en del av det arvet.
När ni blickar tillbaka ska ni inse...
...att ni alla var med om att skriva historia.
Okej. Marsch till markskolan.
Givakt. Vänster om.
Framåt marsch.
FLYGMEDICINSKA SKOLAN KLASSCHEMA
Jag vet att ni gör ert bästa. Det gör alla, och det är vi berömda för.
Men om små plan gör er snurrig kan ni åka hem till Philadelphia.
Vi begär inte fler förflyttningar för att lära er flyga.
- Tänk över det. - Ja, sir.
- Han är på dåligt humör. - Bra humör för att vara honom.
- Det var allt. - Ja, sir.
Om nån av er inte kan hitta ett rum delar jag min skamvrå med er.
- Ni står på tur, sir. - Tack.
- Stå inte för nära dörren. - Varför då, sir?
Så ni inte blir skadad när han kastar ut mig.
- God morgon, sir. - God morgon.
Kapten Lee inställer sig för flygläkarutbildning.
- Välkommen till San Diego, doktorn. - Tack, sir.
- Ungkarl? - O ja, sir.
Bra. Gifta officerare vill alltid gå hem för lunch.
- Ni var på flygbasen i Pearl Harbor. - Ja, sir. Ett bortkastat år.
Men nu har jag idéer för forskning om blackouter och höjdsjuka.
Forskningsidéer är bra att ha.
Vi har faktiskt några egna, kapten.
Åh. Det var roligt att höra, sir.
- Analys av avslagna studenter. - Tack. Jag läser den senare.
Åh, örlogskapten Rogers, forskningsansvarig...
...kapten Lee, flygmedicinstudent.
- Hur mår ni, sir? - Hej.
Lee säger att han har forskningsidéer inom ert område.
- Var snäll och se efter honom? - Visst, sir.
Följ med här.
Var studerade ni? Diplomfabriken Hoosier State?
Nej. Harvard, Hopkins, Cambridge.
- Jag kan läsa och skriva. - Imponerande.
Varför erbjuder ni flottan så mycket utan gengäld?
- Jag är bara naturligt generös. - För att inte nämna fyndig.
Svara nu på min fråga.
Flottan erbjöd mig ett aktivt medicinskt liv.
Jag blev intresserad av flygmedicin.
Jag ansökte till utbildningen, och här är jag.
- Jag hoppas det godkänns, sir? - Ja, för tillfället.
Gå till förläggningen och inställ er kl. 8 i morgon.
- När får jag flyga? - Vi får se.
- Ni ska nog få köra med ett och annat. - Man tackar.
Det blir fint som omväxling när ni slutar köra med mig.
Sätt ner henne och stanna upprätt.
Tror ni att ni flyger en känguru?
Taskigt, ni missade. Sätt ner henne nu.
- Vad var det där för landning? - Ledsen, sir. Jag blev förvirrad.
Varje gång jag flyger med er doktorer får jag en smäll i ansiktet.
Vad har ni emot mig?
Ingenting. Marken är bara närmare än jag trodde.
Slim, ni blir aldrig en flygare.
Doktorer flyger som höns, allihop.
Jag vill tacka er för en sak.
Ni är den sista gräshoppan i den här kirurgsvärmen.
Så nu överlever jag kanske.
- Det var allt. - Ja, sir.
- Hejsan. - Hej.
Ledsen, men här är en gräshoppa till.
Minsann. Hur har jag förtjänat den äran?
Precis vad jag hade på tungan.
Trött på Honolulu? Slut på kvinnor?
Nej, nej. Det blev bara lite trist när ni gav er av.
När börjar jag flyga?
Jag skulle hemskt gärna lära er, men jag är upptagen.
Taskigt för mig.
Vi ska försöka hitta en lärare som är er värdig.
Hej, Tim.
- Hur är läget, kapten? - Det var bra, tills nu.
Tim, doktorn vill ha vingar så han kan hälsa på sina f.d. Patienter.
Försök klämma in hans huvud i en cockpit.
Med största nöje.
Ta på er utrustningen och inställ er vid plan 17.
- Glöm inte fallskärmen. - Tack, mina herrar.
Jag vet att jag kan vänta mig den bästa utbildningen av er.
Detta är en svordomssil. Jag snackar, ni kan inte säga emot.
Smart. Borde finnas i varje hem.
Okej, kom igen. Hoppa ombord.
Redo?
Okej, ta över.
Flyg rakt framåt.
Håll nosen mot horisonten. Vingarna raka.
Okej. Bry er inte om mig.
Jag övar bara på att prata i den här.
Jag sa, försiktigt med kontrollerna, dr Lee.
En Harvardstudent borde kunna vara försiktig.
LOGGBOK FÖR FLYGARE
DOUGLAS S. LEE KAPTEN
Flygbeskrivning SPIRALER
LANDNINGAR
KONSTER
SKRUV
Jag har haft många studenter, men ni är sämst.
Om vi inte vore gentlemän skulle jag säga att ni är värdelös.
För en snabb återhämtning, för spaken framåt. Försök igen.
När som helst.
Vad sysslar ni med? Vänd på henne.
Släpp spaken!
Försöker ni flyga, eller ta död på oss båda två?
Det vore kanske ingen dum idé.
Jag förde spaken framåt, som ni sa.
Visst, rakt genom instrumentpanelen. Försök inte med mig.
Jag vill ha min pension.
Ni ska nog belasta skattebetalarna i många år.
Ni är lika usel med planet som med skalpellen.
Ni får en chans till. Måndag morgon.
Om ni gör bort er då, åker ni ut.
Varför så bråttom? Har ni nåt på gång i stan?
Nej, antingen lämnar jag basen eller så blir det krigsrätt.
Krigsrätt? Varför då?
För att jag nog slår Joe Blake i nyllet. Vi ses.
Lär dig att köra ordentligt!
Kör du i sömnen?
Du blundade i kurvan.
Du såg ju att jag kom. Varför stannade du inte?
Är den där brandbilen försäkrad?
Nej, inte mot förare som du.
Det kostar dig 50 dollar att fixa min bil.
Lägg av, du kan köpa två såna där lådor för det.
Du kanske vill ha stryk istället?
Du kan ju alltid försöka.
På honom!
Förlåt. Den där sista var åt någon annan. Hur är det?
Okej.
- Du kan verkligen slåss. - Du med. Var lärde du dig högerkroken?
Vid Yale. Jag var kapten för boxningslaget.
Yale? Det förklarar ju allt. Jag är från Harvard. Fram med kardan.
Okej. Ta ut henne själv.
Okej.
Ledsen om jag lyckades och gjorde er besviken.
Nog är det ett hårt slag.
Örlogskapten, jag har en fråga till.
- Jaså? - Varför tycker ni så illa om mig?
För att ni är en bekväm stropp.
Om ni säger det för att Swede Larson dog är ni barnslig.
Det var ute med honom innan han nådde sjukhuset.
Ni vet att jag inte är ansvarig för hans död.
- Kanske det. - Så sluta trakassera mig.
Våra jobb är svåra nog.
Låt oss hålla oss ur vägen för varandra.
Sätt igång nu.
Vänster roder. Inte höger, vänster.
Ni tappar höjd snabbt.
Ni kommer att krascha.
Okej, kom ut. Ni dog en stilig död.
Detta sammanfattar dagens diskussion om att flyga blint.
Piloten kraschade för att han litade på sina sinnen.
Hans balanssinne fick honom att tro, i mörkret...
...att han svängde åt vänster när det var höger.
Lita aldrig på era sinnen.
Lita på instrumentpanelen.
Tråkade min demonstration ut er, kapten Lee?
Nej, inte alls, sir. Den väckte fina minnen.
Jag studerade balanssinnet andra året på läkarskolan.
Jaså minsann.
Ni lärde er att flyga blint vid Harvard, Hopkins and Cambridge.
Ja, jag gjorde en hel del där, sir. I en gammal rishög till bil, förstås.
Ni måste ha varit professorernas ögonsten.
De avgudade mig.
MAGISTERN
Behåll den om ni vill.
Dr Lee och ni andra, en flygkirurg har beskrivits som...
...en kombination av läromästare och biktfader.
För han är mer än pilotens läkare...
...han avgör ifall de kan fortsätta med jobbet de har valt.
I den uppgiften måste han vara samvetsgrann...
...och framför allt ödmjuk, annars har han inget här att göra.
I morgon tar vi upp effekten av syrebrist på elektrokardiogram.
Slut för idag.
Ni är verkligen modig som mopsar så där.
En grinig figur, eller hur?
Ett blodprov skulle säkert visa på galla och en hel del svavelsyra.
Den här jobbar jag på just nu.
- Ser ni den starka skiljeväggen? - Ja.
Hur mycket kraft är en dykande pilot utsatt för när han svimmar?
Mellan 5 och 10 G.
Mellan 5 och 10 gånger gravitationskraften.
- Ökar det med snabbare plan? - Inte mycket.
Om vi hittar svaret med dagens plan kommer det att gälla länge.
Jag har gått igenom utrustningstesten. De ser bra ut.
God afton, örlogskapten.
Vem kastade den kniven?
Jag. Men visst kom den tillbaka snabbt?
Han borde koncentrera sig mer på sin flygning än på att vara bitter.
Han kanske har rätt att vara bitter.
Han sabbade hjärtat som försökskanin på höghöjdsflygningar.
Nu kan han inte flyga längre och är fast vid skrivbordet dag och natt.
- Rogers? Var han sin egen försökskanin? - Just det.
Och det var han som började med vitamin A mot nattblindhet...
...optiskt korrekta glasögon...
...och säkerhetsbälten för att stoppa kraschskador.
Han är toppen som flygkirurg.
Wow. Jag hade ingen aning.
Nej, jag trodde väl det.
Ja, kom in.
God afton.
Jag såg att det var tänt, så jag tittade förbi.
Vad kan jag hjälpa er med, kapten?
Ni verkar ha för mycket att göra. Kan jag hjälpa till?
- Ni kan analysera blodproven. - Visst.
De här är blandade.
Ni vet, det är...
...konstigt hur fel man kan ha om saker och folk.
Jag antar att det är för att världen är så förvirrad numera.
Man behöver en smäll för att fatta.
När man ser tillbaka på en del...
...av det man sagt och gjort känner man sig som en idiot.
Men det går väl över.
Det är verkligen skönt att vara tillbaka i labbet.
Cigarett, doktorn?
Tack, doktorn.
- Jag tänkte på nåt annat konstigt. - Vad då?
Av alla lämplighetstesten för flygare tänkte ingen på Rorschach.
Vad vet ni om det?
Tillräckligt för att misstänka att det kan vara användbart.
- Håller ni inte med? - Jo, vi borde prova det.
- Vi? - Ni och jag.
Ni gör jobbet, och jag tar åt mig den eventuella äran. Låter det bra?
Visst. Som ni vill.
Doktorn, jag är besviken på mitt omdöme.
Jag börjar tycka om er.
Doktorn, jag lider av en liknande disillusion.
Jag börjar misstänka att ni är riktigt mänsklig.
Douglas Lee.
William Lester Keel.
Lycka till, allihop.
Kommendantens medhjälpare ska ge er order.
Gregory? Här får ni, Slim.
Kompanikommendörer, ta befäl. Utgå.
Vad fick ni?
Hangarfartyget Saratoga, Pearl Harbor.
- Jag åker till Norfolk för anvisning. - Mjuka banor och goda landningar.
- Ni också. Norfolk? - Ja.
Jag känner en söt rödhårig tjej där om du blir ensam.
Jag är ensam nu. Är hon stor eller liten?
Tja, hon är liksom... Hon är...
Äh, vad gör det. Hon är söt.
Ge mig hennes adress.
KPT. DOUGLAS LEE
Hur gick det för er?
- Honolulu. Saratoga. - Inte illa.
Inte alls, men det är långt från forskningen som intresserar mig.
Sånt är livet. Så fort någon vill forska...
...så åker han in i tjänst. Varenda gång.
Jag antar det. Men det är trist. Man får väl bita ihop.
- Vill ni stanna som min assistent? - Jag vill stå på huvudet.
Jag bad om det, och Washington samtyckte. Det här kom idag.
Jag ska slita ut er.
Förutom forskning ska ni undersöka kadetter och piloter.
Ni kommer att längta till Waikiki.
- Äh. Vad börjar vi med? - Vår kompis blackouten.
- Doktorn, hur kan jag tacka er. - Håll tyst.
Jag kommer strax.
- Här får ni. - Tack.
- Vill ni ha något att äta? - Nej tack.
Vill ni ha en drink?
Ursäkta mig.
Ursäkta.
- Här, mrs Fisher. - Tack. Ni är så omtänksam.
Ingen orsak.
Så ni är från Baltimore?
- Var är din man? I Baltimore? - Jag förlorade honom.
- Jag är ledsen. - Jag tappade bort honom i Reno.
- Jag led inte. - Det är ju inte samma sak?
- Nej, inte alls. - Är ni här ensam?
Helt ensam, tills jag åker till Honolulu.
- Har ni vänner där? - Ja. Mycket goda vänner.
Blir det aldrig ensamt att resa ensam?
Ofta.
Om ni är ledig vill ni kanske äta middag med mig?
- Det går nog bra. - Fint. Vart vill ni gå ut?
Jag vet inte. Det är inget fel på mitt hotel. Det är bekvämt.
- Toppen, mrs Fisher. - Kalla mig Linda.
- Tack. Jag är Joe. - Hejsan, Joe.
Hejsan, Linda.
- En drink till, kanske? - Gärna.
Jag är strax tillbaka, Linda.
- Ursäkta mig. - Ledsen.
- Hej, Bill. - Hej, Doug.
- Hej, dr Lee. - Hej, mrs Silvers.
Så trevligt att ni kom.
- Ska jag presentera er? - Nej, jag känner nog nästan alla.
- Mingla. Ha kul. - Tack. Jag lägger hatten här.
- Hej, Tim. - Doug, hur är läget?
- Hej, ditt odjur. - Älskling! Sparkas inte nu.
Inte än. Konstigt... När jag vaknade i morse...
...visste jag att nåt fint skulle hända.
- Jag med, och nu har det hänt. - Skaka hand.
- Ska du inte kyssa mig? - Visst, älskling, hur mår du?
- Vad gör du här? - Jag är stationerad här. Och du?
Du skrev inte tillbaka. Jag var på väg till dig i Honolulu.
Älskling, jag har skilt mig.
Charlie är glömd nu. Är det inte underbart?
- Så underbart. - Kom, så sätter vi oss.
- Dr Lee, detta är örlogskapten... - Blake.
- Vi känner varandra.
Vi är gamla vänner.
Ge min kära en drink. Kaptenen och jag...
...äter middag i kväll, du måste göra oss sällskap.
Doug och jag är också vänner. Men mycket gamla vänner.
Jag hjälpte till att muntra upp honom i Honolulu.
- Det gjorde du också. - Du är ett odjur, men gullig.
Och nu springer jag efter dig igen.
Kom, så går vi.
Kom nu, kapten...
Blake. Nej, gå ni. Jag har vakten i kväll.
Så tråkigt. Jag går och pudrar näsan...
...och ljuger för värdinnan. Snart tillbaka, möt mig i hallen, Doug.
Varför blir jag så korkad när du är inblandad?
Om ni hade en träff med damen, låt mig inte stå i vägen.
Synd att det inte sitter kvinnor i urvalskommittén.
Ni skulle bli amiral inom ett år.
Kom hit med lådan.
Hon har mätinstrument och en kamera...
...som filmar era ansikten när ni svimmar. Dra bara i spaken.
Inget badkar? Inga flickor?
Nej, dem får ni skaffa själv.
Och jag har hört att ni är bra på det.
Jaså, minsann? Nå, varje misslyckande är en sporre.
Jag ska visst flyga åt er.
Trevligt tidsfördriv. Jag har haft det tråkigt.
Tränar bara kadetterna för nattflygning och... är Casanova med?
- Dr Lee är observatör. - Och ni är piloten?
Det är värre för mig än för dig.
Varför låter ni inte nån annan göra jobbet?
Vi fick order att skicka en pilot för ett test.
Det är skepparens jobb. Vad har vi för order?
Dykningar med högsta hastighet. Nio G i upprätningen.
Spänn alla musklerna på den första...
...dra in magen och skrik högt.
Jag vill se om det stoppar blackouten.
- Okej. Redo? - Ja.
Okej, dra ut henne.
HÖJD
Vi är på 15000 fots höjd och planar ut.
Här dyker vi.
Tolv tusen.
Nio tusen.
Fem tusen.
Nu rätar vi upp oss. Skriker fortfarande.
Här är blackouten.
Så var det med det. Det hjälpte inte alls att skrika.
- Ni svimmade långsammare. - Vad bevisar det, då?
Vi är på rätt spår, men vi missade något.
Ja, lösningen.
Vi kan lika gärna kolla på Musse Pigg.
Jag vill säga något om dykningen.
Jag böjde mig framåt när vi rätade upp oss.
Jag försökte fixa min kamera.
- Jag blev bara lite yr. - Vad hjälper det att böja sig ner?
Jag vet inte. Det kanske motverkar kraften eller något.
- Går gravitationen till mötes. - Förmodligen inte.
Hjärtat hamnar på samma nivå som hjärnan.
Det håller kanske blodet ovanför hjärtat.
Böj er så långt ner ni kan nästa gång.
Först skrik, sen böjningar.
Är skidhopp härnäst?
Vänta. Det är en gissning, men värt ett försök.
Sitt ner. Jag ska visa hur fysiologin bakom ser ut.
Titta upp ut provrören nu.
- Ni har 50 kadetter att undersöka. - Visst.
Tillbaka på jorden igen.
Nu vet ni hur det kändes för Einstein att lägga ihop sina räkningar.
Intag platser för inspektion.
Kom hit. Ta hit dem.
- Hur många är det? - Ungefär 30, sir.
Allmän kontroll. Hjärta, lungor, längd, vikt, index.
- Ta öronundersökningen. - Av med skjortorna!
Ur vägen, tack, mina herrar.
- Fler civila? - Ja, sir.
Minns ni mig, sir?
Lucky, Pearl Harbor. Jag är er assistent nu.
Om jag minns! Hur kunde jag glömma!
Kul att ses. Glad att ni är här.
Jag är en ny man sedan jag slapp min fru.
Jag känner mig 10 år yngre. Går upp i vikt.
Lucky, kom hit.
Skönt att vara tillsammans igen.
Tack detsamma, Lucky.
En brud på finansavdelningen letar efter er.
- En brud? - Ja, en blondin med Brooklyndialekt.
Hon vill att ni skriver på för er lön.
Min fru! Omöjligt! Hon kan inte ha simmat från Hawaii!
Sir, jag måste gömma mig omedelbart.
Det kan hända den bäste.
- Gå bara. - Tack, sir.
Genskjut henne. Stoppa henne! Hjälp mig!
Var ska ni gömma er?
På isoleringen, kanske?
Kapten, ni är ett geni. Kom igen!
Ja, men, Lucky, kan ni inte...?
Var är han? Var är min man?
- Mrs James? - Densamma.
Han är här, men ni får inte gå in. Han är sjuk.
Det blir allt värre när jag är klar med honom.
Jag är ledsen, man han har tyvärr...
Om det kommer in i armen så...
Halsen börjar...
Kommer ned för... på galoppbanan.
Och varje gång...
Det är mycket allvarligt.
Vad det är är, är det inte illa nog.
Gå inte för nära. Det är mycket smittsamt.
Ser ni, frun, hur det kommer och går?
- Precis som jag. - Precis som jag.
Upp med huvudet.
Okej, ner igen. Är ni yr?
- Ja, sir. - Det är okej, Abbott.
- Det är en normal reaktion. - Åh, tack, sir.
- Mår ni bra? - Ja, sir.
Det ser jag. Rapportera till träningskontoret.
- Tack, sir. - Vem står på tur? Ni...?
Visst är världen liten?
Ja, sir.
- Motionerar ni? - Ja, sir. För mycket, sir.
Så bra.
Om ett öga ser högre, vilket landar ni med?
Mitt goda öga, sir.
Håll uppe vänstern då, om ni vill ha det kvar.
Det ska jag komma ihåg, sir.
- Mellannamn? - Thomas. John Thomas Anthony III, sir.
Född i Hempstead, New York, 12 juni, anno Domini 1919.
Detta är 1941, San Diego, Kalifornien, kl. 9.30, sir.
Mycket bra.
Notera: Mentalt alert...
...fräsch som ett färskt ägg. Ett ägg åtminstone.
Gillar bilrally och boxning. Redo?
- Ja, sir. - Då kör vi.
Ner med huvudet, Yale!
Han säger att han nästan har spaken mellan tänderna.
Okej. Stanna motorn.
Var praktisk nu.
Framåtböjningen funkar inte utan att bygga om cockpit.
Hur kan man sikta med huvudet nere?
Kanske ett periskop, eller en Ouijabräda.
Kan man designa planet så piloten kan ligga ner och sikta...
...genom nosen? - Ett plan åt vem? Buck Rogers?
- Är det möjligt? - Piloten kunde kanske ligga ner...
...och använda andra kontroller under dykningen. Men så dumt.
Det är inte lätt att flyga på magen.
Jag ska fråga designavdelningen, men de kommer nog få mig inspärrad på dårhus.
Säg till när ni två kommer på nästa idé.
Jag är i skvadron 2.
Mina herrar, jag har en lösning.
Ge piloterna varsin styv krage.
Då stryps de, och blodet stannar i huvudet.
Mycket lustigt.
"Styv krage."
Han behöver en styv smocka.
Styv krage.
- Vänta lite. - Vad då?
Kanske som han sa...
...men ett bälte, inte en krage. Förstår ni?
- Nej. - Lance...
Ett pneumatiskt gummibälte som sitter här.
Man blåser upp det före dykningen.
Magen kommer upp under revbenen.
Hela övre magen trycks ihop.
Då stannar blodet över hjärtats nivå.
Kom nu, Lucky, skynda på.
Vad händer om korsetten inte funkar, sir?
Har ni hört historien om killen med trasig fallskärm?
- Vet ni hur man tar på den? - Visst, enkelt.
Åtminstone var det enkelt.
- Så där. - Nu känner jag mig som hemma, sir.
Hur funkar den?
Den är kopplad till en tryckluftstub. När man inleder dykningen...
...öppnar man ventilen, och den blåses upp. Hoppas vi.
Om det funkar som på marken blir det lätt som en plätt.
Sa ni till Blake att jag väntar?
Han sa att han kommer så fort han har planerat om försvarsmakten.
Minsann. Så lustigt.
Tryckbälten, tryckkammare.
Flygning är snart lika jobbigt som min fru. Lika påtryckande.
Ja.
Ska ni inte vänta på örlogskaptenen, sir?
Ni bryter mot reglerna, sir. Örlogskaptenen blir hemskt sur.
Säg honom att jag skriver och förklarar.
Joe, är inte det där ert "provrör"?
Jo, vad står på?
Ni verkar ha blivit spolad, kompis.
Den idioten. Han kan inte flyga planet. Det blir inget kvar av honom.
Skyll inte på mig.
Jag sa att han borde ha låtit bli.
Eller, jag tänkte säga det, men han stack så fort.
Han är för oerfaren för det planet.
Håll tyst. Vad är det med er?
Inget, sir. Bara nerverna.